Върни ми храната!
Крадла, от мъртвите ли крадеш?
Наблюдавам те от известно време.
Върни ми я!
Живи, те бяха войниците на баща ми...
Мъртви, те са призраците на баща ми.
Ако крадеш от тях, значи крадеш от мен!
Върни ми я!
Ще ти върна хляба,
ако обещаеш да станеш моя робиня.
Свали ме долу и ще стана твоя робиня.
Не ти вярвам.
Свали ме и ще видиш.
Добре, но ако обещаеш.
Коленичи и е твой. Сега си мой роб!
Какъв хубав шлем имаш!
Може ли да го докосна?
Наистина? Мислиш ли, че е хубав?
Добре. Може да го докоснеш.
Ето.
Доверих ти се! Никога няма да го забравя!
Не плачи, Кинченг.
Знаеш ли коя съм аз? Аз съм богинята Маншен.
Протегни ръката си.
Храната е все още там, нали?
Яж.
Пазя я за майка ми.
Майка ти вече премина.
Вече няма да и трябва.
Но Кинченг не трябва да умира, трябва да продължи живота си.
Искаш ли вечно да крадеш от мъртвите?
И не искаш да си робиня на другите.
Дете мое, Окото на Вечността
съдържа съдбата на всички същества,
всяко очертание на съдбата им. Всяка тяхна усмивка, всяка сълза.
Твоята... също е там.
Можеш да имаш най-вкусната храна,
най-красивите дрехи,
и всеки ще те обожава.
Всичките богатства на света ще бъдат твои,
в замяна на малка саможертва.
Всеки мъж, който обичаш, ще го загубиш.
Всяка радост, която ти донесат, ще бъде краткотрайна.
Ще приемеш ли това?
Да.
Щом се съгласиш, това ще е съдбата ти за цял живот.
Никога няма да се промени,
Освен ако времето се върне обратно,
зимата смени пролетта, и мъртвите се върнат към живот.
Запомни, всички земни богатства ще са твои в замяна на това обещание...
ОБЕЩАНИЕТО
Превод: bongo2199 (subs.unacs.bg)
Долината на Подковата Западна граница на Кралството, след 20 години
Командир Йели, какъв беше този шум?
Варвари.
Варвари? Къде?
Крият се от нас.
Колко са?
Двадесет хиляди.
Двадесет хиляди? Двадесет хиляди срещу три хиляди?
Трябва да кажеш три хиляди срещу двадесет хиляди .
Бъди горд, че си един от трите хиляди.
Нашите врагове ще се разтреперят от страх,
защото те ще се изправят срещу Великият Генерал
Колко роби сте ми докарали?
132! Велики Генерале.
Взимам ги всичките.
За тези пари и мъртъвци не можете да си купите!
Аз купувам мъртъвци.
Никой от тях няма да оцелее през битката.
Но Командире, вие казахте...
Тук са 1330 сребърника.
Преброй ги!
Благодаря ви за допълнителните 10.
Няма допълнителни, 132 роби плюс теб прави 133.
Кажи им да се изправят.
Робите не знаят как да се изправят.
Те знаят само как да коленичат или да пълзят.
Не би трябвало да ви давам това месо.
Аз си го заслужих, не вие.
Сигналът!
Къде отиваме?
В долината, да примамим врагът срещу нас.
Когато си помислят, че са ни унищожили армията, ще се спуснем и ще атакуваме.
Какво има?
Чуйте...
Бягайте!
Да отстъпим?
Те ни купиха. Ще ни убият ако се върнем!
Не забравяй , Кунлун,
все още съм твой господар и ти трябва да ме защитаваш до живот
Да, Господарю.
Кунлун, бягай нагоре!
Стреляйте.
На робите им беше заповядано да отклонят първата атака.
Не им позволявайте да избягат!
Велики Генерале.
Глупавите варвари не знаят, че долината има форма на подкова!
Онзи роб ги настигна и ги води обратно!
Атака!
До смърт!
Не се обръщай! Продължавай!
Вижте, има един оцелял!
Това са нашите бикове!! Бягайте!
Да живее Генерала!
Победа!
Отдавна е мъртъв, защо го носиш толкова време?
Той беше моя господар.
Как се казваш?
Кунлун Робът.
Откъде си?
Не знам.
Семейство?
Нямам.
Откога си роб?
Откакто се помня.
Искам да станеш мой роб?
И аз също го искам. - Защо?
Ако ви служа, ще ям всеки ден.
Отсега нататък аз съм твоят господар.
Да, Господарю.
От днес нататък, не искам да коленичиш.
Искам да тичаш.
Дукът на Севера, Вухуан, е нахлул в столицата на Империята.
Къде е Кралят?
В капан е в Двореца.
Негово Величество ви заповядва да отидете и да го спасите веднага!
Ние ще отидем напред. Следвай ме с останалите хора.
Ето го пак изгореното дърво! Изгубихме се.
Да се разделим.
Който намери изход, да запали факла.
Да, Господарю.
Не се страхувай.
Генерал Гуангминг никога не убива невинни.
Лъжеш.
Как умряха робите ти?
А казваш, че не убиваш невинни!
Ако ме беше убил, кой щеше да ти покаже пътя?
Кой казва, че отивам някъде?
По-добре да не отиваш, ще е напразно пътуване.
Така ли?
Чуй ме! Няма битка, която да не мога да спечеля.
Никой не може да се спаси.
Чух какво е станало в Долината на Подковата.
3,000 мъже унищожили 20,000. Значителна победа!
Но без онзи роб, щеше ли да успееш?
Страхувам се, че не можеш вечно да печелиш.,
освен ако не приемеш един облог.
Ако го спечелиш,
ще ти гарантирам победа във всяка една битка.
Какъв е облогът?
Да се обзаложим за изхода на опита ти да спасиш Краля.
Значи вече си загубила.
В мига в който се покажа в столицата на Империята,
онзи страхливец Вухуан ще се предаде веднага.
Нека ти покажа какво ще се случи с Краля и неговата принцеса Кинченг.
Иска ли някой да знае какво нося под тези одежди?
Ти ме посрами, ще те убия!
Ти?
Ваше Величество!
Да не би да казваш, че аз ще убия Краля?
Кралят ще бъде убит от Господаря в Пурпурната Броня.
Такава е съдбата му, и никой не може да я промени.
Да кажем, че загубя облога? Какво ще искаш от мен?
Горчива сълза, пролята заради разбитото ти сърце.
По-добре поискай нещо, което притежавам?
Един ден сърцето ти ще бъде разбито, и ще се проливат горчиви сълзи.
Не забравяй...
Когато откриеш любовта... тогава ще намериш и смъртта си.
Ами ако спася Краля и спечеля облога? - Няма.
Битката за Долината на Подковата беше последния ти успех.
Между другото, пътя за столицата на Империята е на изток.
Господарю, Дукът на Севера, ми нареди да ви убия.
Той поиска и вашата броня.
Свалете я!
Господарю!
Намерих изход!
Какво ви се е случило?
Кой си ти?
Дай ми шлема!
Не му го давай!
Движиш се бързо.
Да не си живял в Земята на Снега? Няма да те убия.
Той се движеше със скоростта на светкавица!
Ти спаси живота ми, и ми служи добре.
Кунлун, искам да отидеш в столицата на Империята, и да спасиш Краля.
Ще носиш моята броня.
Стига да не казваш нищо, никой няма да посмее да те спре.
Как ще позная Краля?
Той ще е единствения без оръжие.
Ваше Величество! Мога ли да попитам къде е принцеса Кинченг?
Вухуан, мислех, че искаш трона ми, но ти си искал само жена ми.
Трябваше ли да стигаш толкова далеч?
Да събереш армия? Да обградиш столицата на Империята?
Трябваше само да попиташ!
Вухуан, подценяваш ме.
Да не мислеше, че бих предпочел жена вместо моя трон?
Не е чудно, че в сравнение с Генерал Гуангминг,
ти си винаги втори в очите на хората.
Нищо ли ново няма да кажеш?
Забравих ли да ти кажа?
Генералът е на път насам и ще пристигне всеки момент.
Някой ти е казал, че Гуангминг идва насам?
Ако очаквах да пристигне,
щях ли да седя тук и да си разменям любезности с вас?
Пожертвах скъпоценното си желание да убия любимия ви генерал собственоръчно,
и изпратих най-бързият убиец в света.
Надявахте ли се да ви спасят?
Героят на хората е мъртъв!
Пуснете ме!
Някой иска ли да знае какво нося под тези одежди?
Ако искате, свалете оръжията си.
Става! Събличай се! Продължавай да се събличаш!
Искате ли да знаете какво имам отдолу?
Ако искате, вдигнете оръжията си и го насочете към този безсърдечен човек!
Какво правите?
Ти ме предаде?
Идва моят спасител!
Великият Генерал Гуангминг е тук!
Ти ме посрами, ще те убия!
Ще те убия!
Ти?
Той уби Краля!
Продължавай!
Генерал Гуангминг
Не мислете, че само защото ме спасихте съм задължена да остана с вас.
От мига в който Кралят се обърна срещу мен вече взех решение,
Никога вече няма да позволя някой да ме притежава. Стига ми толкова.
Ако направите още една стъпка ще скоча.
Не трябва да умирате, трябва да живеете.
Велики Генерале, възхищавам ви се.
Костваше ми година планиране за да се добера до принцесата.
А вие успяхте да я отвлечете за няколко минути!
Никога не ми е хрумвало да убивам Краля.
Но вие го направихте без да ви мигне окото.
Какво въображение, Велики Генерале!
Любимецът на Краля се превръща в негов убиец!
Винаги сте знаел как да достигнеш звездите.
Вие сте напълно безскрупулен.
Докато сте жив, аз мога единствено да съм втори.
Не само на бойното поле, но и в сърцата на хората.
Какво ще си мислят сега за вас. Убиецът на Краля?
Имам предложение, ако пожелаеш да скочиш от скалата,
ще оставя Кинченг жива.
Не че някога би умрял за някой друг.
Защото вие... Вие сте по-безскрупулен от мен.
Спазете думата си и аз ще скоча.
Аз, Вухуан, не държа на думата си, но този път ще направя изключение.
Генерале!
Запомни, Кинченг, всеки когото обичаш, ще загубиш.
Добре дошла! Добре дошла!
Харесваш ли моята златна клетка?
Тук ли ще прекараме вечерта?
Да не мислеше, че съм то довел тук за съпруга?
Не можеш да ме прелъстиш.
Не мога?
Мислех, че ще си благодарна
Ако не бях аз, никога нямаше да вкусиш такава истинска и силна любов.
Жалко, че беше толкова кратка.
Къде е твоят любим сега? Заради теб, той е мъртъв!
Наметни се, птичка моя!
Предател! Убиец!
Да вървим!
Закачете го, оставете го да умре тук!
Мислеше, че можеш да се скриеш в гората?
Ако не беше наш генерал, досега да сме те убили десет пъти!
Оставете го тук, да нахрани вълците.
Генерале.
За да спечелите битката, вие пожертвахте 133 невинни роби.
Това го разбирам.
Но да убиете Краля заради жена?
Това не го проумявам.
Йели, не аз убих Краля.
Ти си единствения човек в света, който би посмял да направи такова нещо.
Ако това е мнението ти, предай ме на Вухуан.
Хайде!
Изгуби всичко заради безразсъдството си. - Кой казва, че съм загубил всичко?
Нищо не съм загубил!
Изгуби облога. Аз не убих Краля.
Не съм казвала, че ще си ти.
Само казах, че Господарят в Пурпурната Броня ще убие Краля.
Аз съм Господарят в Пурпурната Броня. - Вече не.
Не е нужно да ми вярваш, но съдбата ти няма да се измени.
Ти си невинен,
но си принуден да носиш вината за смъртта на Краля.
Неведоми са пътищата на съдбата.
Идват много загуби, и ти не можеш да ги спреш.
Скоро ще загубиш скъпоценната си броня и ще останеш без нищо.
Ще има нов Господар на Пурпурната Броня.
Той единствен ще бъде истински Бог на Войната.
И той единствен ще бъде обичан от Кинченг, красавицата на красавиците.
Когато опадат цветята на черешата, когато Слънцето и Луната застанат един до друг,
тогава истинската любов на Кинченг ще дойде при нея.
Искам да се обзаложим пак.
Казвам, че ще запазя бронята си, и ще спечеля любовта на тази Кинченг?
Генерале, харесва ми вашата увереност. Какъв срам...
Господарю, аз убих Краля.
Защо го направи?
Видях въоръжен мъж да се опитва да убие една жена.
Заради една жена, ти не се подчини на заповедта ми?
Заслужаваш да умреш, но още не.
Намери тази Кинченг и ми я доведи.
Ще я намеря, Господарю.
Върни ми бронята.
Да, господарю.
Кунлун! Какво чакаш?
Ако минем през онази врата сме свободни!
Кой е той?
И аз искам да знам.
Сигурно е от Земята на Снега...
Чакай!
Той е луд!
Казваш, че Гуангминг ме е измамил като е дал бронята си?
И този, който се е представял за него е бил робът му?
И съм бил надхитрен от този роб?
Значи ти си истинския убиец!
Какво е това в ръката ти?
Господарю, моля ви, вижте това.
Перото е мое!
Твое?
Като роб, дори живота ти не е твой.
Изцапаха ветрилото ми.
Отведете го!
Разбираш, защо трябваше да умрат, нали?
Сега, когато ги няма,
никой няма да разбере кой наистина уби краля.
Все пак, ще трябва да се оправиш с онзи роб.
Когато той умре,
хората ще обвинят Гуангминг, че е убиец.
Ти беше единствения, който можеше да убие Генерала.
Но се провали с тази задача.
Ако сега откажеш да убиеш сънародника си,
ще трябва да си взема наметалото, а ти ще изчезнеш във въздуха.
Да, Господарю.
Успях да се развържа, но няма изход.
Ще ми помогнеш ли да избягам?
Качи се тук горе,
и ще ти покажа пътя.
Каза, че идвам от Земята на Снега.
Каза, че няма да ме убиеш.
Ако не те убия, аз ще бъда убит!